REBANE JA HUNT
Kord varasel talvehommikul läks rebane saaki otsima.
Tedrekukk, hei, tedrekukk, mina käisin linnas.
Käisid, siis käisid.
Kätte sain sealt käsu: et te tedrekuked oksa peal ei tukuks, vaid jalutaksite.
Said, siis said.
Teder, teder, kes seal sõidab? - Talumees.
Kuhu ta sõidab? - Siia.
Noh, hüvasti siis, teder! Mul pole rohkem aega.
Kui pole, siis pole.
Nägi rebane saani, otsustas järele uurida, miks mehike jõe äärde sõidab.
Püüan kala suurt ja väikest ka!
Püüan kala...
Ja otsustas rebane talumehe üle kavaldada.
Teeskles surnut.
On alles väärt leid. Sellest saab mu eide kasukale krae.
Noh, läks!
Noh, nõõ!
Rebane muutus julgemaks: siit saab maitsva lõuna!
Noh, eit, väärt krae tõin su kasuka jaoks. Vaata koorma otsa, lebab seal kalade peal.
Kuidas krae on, kas meeldib ka sulle, eit? - Sa võtsid nõuks mind veel petta ka?!
Mööda metsa hulkus näljane hunt, kes rebast kohtas.
Tervist, vaderike! Jätku toidule!
Mina söön oma, aga sina hoia eemale.
Anna kala!
Püüa ise ja siis söö!
Aga ma ei oska. - Ma õpetan sind, lähme jääaugu juurde.
Istu ja lausu:
püüan kala suurt ja väikest ka!
Püüan kala suurt ja väikest ka!
Särage, särage, taevas tähed, külmu, külmu, hundi saba!
Mida sa, vader, seal kogu aeg räägid? - Ma aitan sind, ajan kalu su saba külge.
Külm näpistas, aga hunt muudkui istus ja ootas, et kala näkkama hakkaks.
Särage, särage, taevas tähed, külmu, külmu, hundi saba!
Ütle nüüd, kui palju kalu on külge hakanud! Ei jõua välja tõmmatagi.
Noh, hüvasti, hunt! Mul pole rohkem aega.
Ammugi oli rebane tahtnud kanalihaga maiustada.
Ootas, kuni eit läks vett tooma ja lippas saagi järele.
Hunt! Hunt! Hunt! Lööge maha!
Lööge maha!
Koer nägi kohutavat hirmutist ja peitis end hirmuga kotti.
Hunt ja rebane kohtusid taas.
Oota sa, vader, kohe ma tasun sulle su õpetuse eest!
Vaata, mind peksti haledalt läbi! - Vaderike, sul pole ju saba! Ai-ai-ai!
Selle eest on pea terve, aga minul löödi pea puruks.
Vaevu pääsesin.
Aga mis see sul on?
Kanakesi ja kukekesi hankisin.
Tassi mind, jagan neid sinuga.
Olgu, istu selga, viin su kohale.
Pekstu tervet tassib.
Mida sa, vader, seal kogu aeg räägid? - Sinu valu sõnun ära.
Aitab! Anna kanad-kuked siia!
Mis sa nüüd, vaderike, ma ju tegin nalja.
Vaata, milline saak seal käest läheb! - Kus?
Nii sai karistatud kaval rebane.
Ära varasta, rebane! - Ja ära peta!
Ja ongi jutul lõpp.
Jutustas Pastella